Title: Činnosti v běžném životě
Course: Práce s ICT v MŠ (všechny formy) > Section: Algoritmy v běžném životě

Cíl

Po prostudování této kapitoly porozumíte, jak se určité postupy využívají v běžném životě. Získáte základní představu o algoritmech.

Výklad učiva

V následujícím textu budou vysvětleny běžné činnosti jako posloupnosti určitých kroků, bude vysvětlen pojem algoritmus.

Činnosti v běžném životě

Popis činností

V každodenním životě se setkáváme s činnostmi, které se opakují a jsou tvořeny dílčími kroky probíhajícími obvykle v určitém pořadí. O které činnosti se jedná? Představme si například čištění zubů, přípravu snídaně, prostírání stolu nebo pečení cukroví.

Programování je v podstatě zadávání po sobě jdoucích příkazů počítači, co má dělat a v jakém pořadí, aby se dosáhlo kýženého výsledku. Tyto příkazy musí být dostatečně jednoduché, aby jim počítač porozuměl, a dostatečně jasné a přesné, aby nedocházelo k možným záměnám.   Pakliže kroky jasně a přesně formulované nejsou, počítač dělá chyby, naše programování a formulace příkazů nebyla dostatečně precizní.

Činnosti jako posloupnost kroků

Rozvoj vnímání času a vnímání prostoru se odráží u dětí v adekvátním porozumění /chápání souvislostí různých dějů a procesů. Vnímání času a prostoru se rozvíjí postupně od narození a prochází určitými vývojovými stádii. Dítě si utvoří konkrétní představu o trvání určitého časového úseku skrze své každodenní zkušenosti a zážitky, které mu nejdříve komentuje a vyjadřuje v řeči jeho okolí rodič. Později dítě samo začne svoje zkušenosti a nové poznatky  “fixovat” řečí. Díky používání řeči a jazyka pak dokáže lépe porovnávat a kategorizovat věci a události, které zažívá. Postupně získává zkušenosti díky činnostem, které zažívá každý den.

1.1.1    Vnímání času v předškolním věku

Dítě mezi 3. - 4. rokem získává zkušenosti s časem v souvislosti s drobnými osobními zážitky (čas jít do postýlky, čas na pohádku. Díky těmto “svým časům” začíná rozumět tomu, že události jsou časově ohraničené, že začínají a končí. Dětem se porozumění času vytváří kolem několika časových jádrových zkušeností, které zažívají každý den a jsou součástí jejich denního režimu.

Kolem 4. roku rozumí dítě časovému významu před/po. Dovede označovat minulý čas, slovo včera ale může znamenat různě vzdálenou minulost.

Kolem 5. roku dítě začíná rozlišovat ráno, večer, den a noc. Postupně si dítě označení pro časové úseky lépe pamatuje, rozlišuje je a přiměřeně používá. Pojmy včera a zítra dovede v tomto věkovém období použít, a hlavně představit si jejich obsah. Pojmům pozítří, předevčírem, za týden ještě nerozumí, nedovede si představit, jaký časový úsek tato slova vyjadřují.  Dítě si postupně začíná více uvědomovat začátek a konec události, chápe, že události mají svůj sled. “Nejdříve si vyndám hrneček, pak si naliji čaj, pak se napiji”. Nelze dělat věci naopak. Uvědomuje si postupně příčinu a následek a poznává, že průběh situací v čase nejsou nahodilé události.  Stejně je tomu tak v programování, které se děje v logických krocích. Lze říci, že velká část našeho chování se odehrává v naučených algoritmech rozdělených do jednotlivých kroků.

1.1.2    Prostorové vnímání v předškolním věku

Díky prostorovému vnímání chápeme vztahy mezi jednotlivými předměty nebo mezi předměty a námi. Je nezbytné pro matematické schopnosti, porozumění vztahům mezi čísly, porozumění geometrii a dalším oblastem.

Děti s rostoucím věkem lépe rozlišují hloubku prostoru, vzdálenosti a vztahy mezi objekty v okolí. Poznávají, že vztahy mezi věcmi v prostoru a naše zacházení s nimi určují výsledek činností a událostí. Děti také vnímají své tělo v prostoru a učí se rozumět svému pohybu a své pozici, např. otočíme se doleva, postavíme se napravo od hvězdy, dáme kostku do krabičky, vedle stolu leží panenka atd. Předškolní dítě by mělo dobře rozumět předložkám (v, do, mezi, nad, vedle…). Předložkami určujeme polohu předmětů, vyjadřujeme umístění a pozice věcí a lidí. Rozčleňujeme prostor a okolí, ve kterém se pak můžeme orientovat. Jestliže dítě rozumí, co znamená “jablko je před plotem, za plotem, mezi ploty“, pak toto pochopení vztahů přenese snadněji i do vztahu mezi čísly (které číslo je před 3, které je mezi 4 a 6 apod).

Význam řeči a jazyka

Nezpochybnitelný význam pro rozvoj a úroveň prostorového vnímání má řeč a způsob, jakým s dětmi komunikujeme, jaké pojmy používáme. Pokud se vyjadřujeme bohatým jazykem, umožňuje to dítěti rozvíjet jeho slovní zásobu a přesněji myslet a vyjadřovat se. Rozdíly ve vnímání prostoru a prostorových vztahů byly v závislosti ne míře rozvinutosti jazykového kódu zjištěny již u batolat. Pokud rodiče ukazují a doprovázejí svůj projev slovy “to a tamto, tamhleto nahoře, tohle tady“ apod., dítě bude členit prostor s menší strukturací a přesností než dítě, které slyší “to červené auto na poličce nad křeslem, ten pruhovaný hrníček na levé straně stolu, zabočíme doleva a pak přejdeme na přechodu a půjdeme rovně“ apod. V programování a algoritmickém myšlení je jazyk a porozumění výrokům velmi podstatnou součástí každé činnosti, která se realizuje posloupností jednotlivých kroků.

Předmatematické představy v předškolním věku

Matematika a matematické koncepty jsou všude kolem nás. Potřebujeme spočítat peníze, zjistit čas, kdy jede autobus, zvážit potraviny. Základ pro pozdější matematické dovednosti leží v dobrém rozvoji předmatematických představ v předškolním věku. Měli bychom se snažit vytvořit a pěstovat u dětí kladný vztah k matematice a předmětům, které jsou s ní spojeny.

Předmatematickými představami se rozumí několik dovedností. Dítě dovede třídit předměty podle určité vlastnosti, například podle barvy, tvaru či velikosti (např. „malé zelené kruhy dej do krabičky a velké žluté čtverce nech na stole“ – zde dítě třídí podle tří kritérií, podle tvaru, barvy a velikosti). Dítě dovede porovnávat různá množství. Dovede porovnávat menší a větší předměty, množství předmětů, porovnávat kratší a delší předměty. Další předmatematickou dovedností je řazení. Dítě dovede řadit například tři a více kostiček od nejmenší po největší, od nejnižší po největší, od nejsvětlejší po nejtmavší. Umí také použít vhodné pojmy jako je nejmenší, větší a největší či dlouhý, delší a nejdelší apod. Další dovedností je počítání do určitého množství. Zde není důležité, do kolika dítě umí vyjmenovat početní řadu, ale zda umí čísly označit správné množství předmětů. Například tři kostky jednu po druhé a správně dojde k číslu 3.

Posloupnosti a algoritmy

Pochopení souvislostí a správné posloupnosti je podmíněno dosažení přiměřené úrovně v předchozích zmíněných oblastech. Posloupností se rozumí řada pokynů, které následují za sebou (jsou v určitém pořadí).

Algoritmus je přesný postup, jakým je možné daný úkol vyřešit. Jedná se o určité kroky, které vedou k řešení. Čím méně kroků tvoří algoritmus, tím je kvalitnější. Nezáleží tedy pouze na správném sledu kroků, ale i na jejich počtu. Například včelka se dostane na kytičku pomocí různých variant kroků (kombinací základních pohybů), ale jen jedna cesta bude nejkratší.

V rámci činností rozvíjejících algoritmické myšlení bychom chtěli, aby dítě:

●        Dokázalo seřadit obrázky ve správném pořadí.

●        Vyprávělo příběh na základě obrázků.

●        Dokázalo zdůvodnit pořadí.

●        Popsalo obrázky jako sled pokynů (v případě, že k tomu bude vhodný úkol).

Základní pravidla a postup při podpoře a rozvoji algoritmického myšlení

Tento postup se doporučuje využívat u všech aktivit proto, aby dítě využilo svoji úroveň reflexe postupů, uměl pustit chybný plán řešení, dovedlo najít jinou strategii a tu vyzkoušet.

- Dítě si algoritmus vyzkouší – zahraje si hru.
- Reflektuje svůj výsledek – popisuje a vypráví.
- Analyzuje problém – najde chybu, pokud tam je.
- Má nápad – ví, jak chce řešit jinak (nová idea).
- Přeformuluje algoritmus – opraví podle nově nalezené souvislosti.

Pokyny a otázky

●        Seřaď obrázky/kartičky, jak by mohly jít za sebou.

●        Popiš, co se na kartičkách/obrázcích v příběhu děje.

●        Proč jsi to takto seřadil/a?

●        Přiřaď k obrázkům kartičky s čísly.

●        Očísluj obrázky/kartičky.

●        Nesprávně zařazené obrázky/kartičky – Proč jsi si myslel/a, že by to mohlo být takto? Na čem jsi nyní poznala, že to není správně?

Shrnutí

Kapitola stručně vysvětlila základní princip, Von Neumannovo schéma,  jak funguje počítač. Měli byste nyní být schopni popsat, jak jsou informace zpracovávány a které základní součásti obsahuje počítač. Jedná se o procesor, operační paměť, grafickou kartu, chipset, sběrnice. Další součást si postupně představíme v následujících tématech.

Kontrolní otázky a úkoly; testy

- Zkuste jednu běžnou činnost, kterou denně děláte, rozepsat do dílčích pokynů.

Jako příklad může sloužit čištění zubů Kroky mohou být následující:
1. Jdi do koupelny.
2. Vezmi si kartáček.
3. Vymáčkni na něj trochu pasty.
4. Otevři pusu a začni si čistit zuby. Opakuj, dokud si je nevyčistíš všechny.
5. Vypláchni si pusu vodou.
6. Opusť koupelnu.

Pojmy k zapamatování

- prostorové vnímání
- vnímání času
- předmatematické představy

Literatura

KASLOVÁ, M. Jak se může odrazit postoj učitele k látce na práci žáka. Konference, Olomouc 28. 4. 1997.

PEKÁRKOVÁ. S. Jdu do školy. Praha: Fragment, 2017.

Dále doporučujeme

Předmatematické představy